Halløj!
-Kirsten? -Hej.
Hej.
Det er godt at se dig.
Jeg ringede for at takke dig for din hjælp. Fik du beskeden?
Fik jeg det? Ja! Undskyld.
-Det har bare været lidt... -Er alt okay?
Ja. Jeg var bare i nærheden.
-Skal vi ikke lave et eller andet? -Jo.
-Det vil jeg gerne. -Har du spist?
-Mener du nu? -Er det ikke...?
Det vil jeg meget gerne, men jeg skal faktisk på arbejde.
Det er klart. Hvor er jeg dum!
Hvad så med... middag?
Middag? Ja, det lyder godt.
-Hvad er det? -Det er mor og fars dobbelte sovepose.
-Romantisk. -Ikke rigtigt.
Jeg var bange for bjørne, så jeg sov med dem.
-Bjørne? -Bare rolig.
Jeg beskytter dig.
Jeg elsker simpelthen at campere.
Pas på, at min far ikke får færten.
-Har du ikke sagt det? -At vi skal sove i én sovepose?
-Hvad tror han? -At jeg sover hos Sarah.
-Hvad nu, hvis han ringer? -De tror, jeg kommer.
Men Sarah skal sige, jeg er forkølet.
-Og hvis de ringer her? -Så er jeg død.
Vi kan sagtens udsætte det. Jeg kan altid tage af sted.
Skal min far styre hele mit liv?
-Ja, måske. -Det er sjovere, når det er forbudt.
-Risk? Nederen! -Ja, nederen.
-Hvad med et videospil? -Vi har ikke nogen.
-Ærgerligt. Mortal Kombat er sejt. -Jeg kan skaffe et.
-Jeg må hellere gå. -Blev du ikke til klokken otte?
-Du blev til otte sidste gang. -Jeg har min første karatetime i morgen.
Men vi skal spille Paganini i morgen. Vi skulle jo øve sammen.
-Det må vi gøre en anden gang. -Hvornår?
-Det ved jeg ikke. En dag.
Vi ses, når vi ses.
"Vi ses, når vi ses." Hvad skal det betyde?
-Det er karrierelinjen. -Hvordan ser den ud?
-Kan du sige: "Med pomfritter?" -Mange tak for det.
Nu er det min tur. Lad mig se...
Stærke fingre. Maskinskrivning?
Lad mig gætte... Du skriver en afhandling.
Afhandling? Du taler om college.
Du har ikke en masse sølvringe, så det er ikke Berkeley, vel?
-Man må ikke stille spørgsmål. -Nej, du har ret.
-Det her er datinglinjen. -Den kender jeg ikke.
Den er meget tydelig.
Jeg kan se, at du skal spise på restaurant Mason i aften.
-Er jeg alene? -Nej, det er du faktisk ikke.
-Det er utroligt. Det er med mig. -Virkelig?
Der er mere... Du sidder bag rattet i en bil.
-Gør jeg? -Kan du køre? Min bil er på værksted.
Om jeg kan køre? Ja, det kan jeg.
Der er nogle små hager.
Jeg skal finde en bil og lære at køre før klokken otte. Det er en stor hage.
Sikke noget rod. Jeg bør droppe det.
-Nej, du kan jo godt lide ham. -Han tror, jeg går på college.
-Det gør du snart. -Er tre år snart?
-Jo mere jeg tænker over det... -Du tænker for meget.
Gør det nemt. I har det godt, ikke?
-Jo. -Så er det afgjort.
I går aftes fandt han en blomst på gulvet.
Han samlede den op og satte den på min jakke.
-Det var sødt. -Ja!
Jeg kan sige, min bil også er på værksted.
Det var bedre.
Men der er så mange ting, vi ikke kan tale om.
Det kan bare gøre dig mere interessant.
Mænd elsker mystiske kvinder.
Hej, Artie.
Jeg forventede ikke at møde dig.
Hvad mener du? Jeg er her hver dag.
Hej, Artie. Pebermynteis? Vil du have noget, Claudia?
Det vil jeg måske...
...eller måske ikke.
-Hvad er der galt med dig? -Hvorfor? Virker jeg mystisk?
-Ja. -Når man tænker efter...
Hvor godt kender du mig egentlig?
Tænk på alle mine skjulte sider.
-Skal jeg absolut? -Værsgo, Artie.
Tak.
Godt... Vi ses.
-Skal vi ikke tage nogen tallerkner? -Nej, lad os være primitive.
-Vi kan øve til weekenden. -Weekenden?
-Sarahs forældre er til det primitive. -Hej, mr Bishop.
-Det er godt at se dig. -I lige måde. Patricia har lavet mad.
Undskyld. Det vidste jeg ikke.
Næste gang du går en tur, burde du klæde dig mere på.
-Du går omkring i undertøj. -Det er almindeligt tøj.
Jeg må gå nu. Du har modtaget det her.
Jeg tog den frihed at åbne det. Det er godt nyt.
Du kan være stolt af dig selv.
-Åbner han din post? -Overrasker det dig?
-Godt. Hvad har vi vundet? -Fandens...
"Vi kan med glæde meddele, at du er blevet optaget på Hotchkiss."
-Hvad er det? -Det var hans idé.
-Brevet er fra Connecticut. -Det er en kostskole.
-Hvad? Hvor længe har du vidst det? -Jeg har jo lige modtaget det.
Det kan ikke passe, vel? Mener han det virkelig?
Så han ud til at more sig?
Efter et år fattede mine forældre, at de kun betalte for min fuldskab,
og så havnede jeg på afvænning.
-Hvornår var det? -Lad mig se...
-Fire år, otte måneder og femten dage. -Sådan cirka.
-Chokerer det dig ikke? -Nej, alle har problemer.
-Tak for det. -Fortæl mig noget mere.
Nej. Vi har talt om mig hele aftenen. Det er din tur.
Fortæl mig din dybeste hemmelighed. Noget, du ikke har fortalt nogen.
Du tisser måske i sengen.
-Du er transvestit. -Nej, det garanterer jeg.
Du er republikaner.
Du er smuk.
Men det er ikke en hemmelighed.
Kan vi ikke tage hjem til dig?
Jeg bor hos en familie, som jeg også arbejder for.
-Er du barnepige? -Ja, og de vil ikke have gæster.
-Kan jeg ringe i morgen? -Ja.
Tak.
Min familie bryder sig heller ikke om telefoner.
Så hvis jeg ikke svarer, bør du lægge på.
Javel... Jeg må ikke komme, og jeg kan ikke ringe.
Dig skal man kæmpe for.
-Har du noget imod det? -Nej, slet ikke.
Jeg har glemt at gøre rent. Undskyld.
Det gør ikke noget. Jeg har set det sådan før.
Jeg har endda bidraget til det.
-Hvordan har du det så? -Jeg er færdig med grunduddannelsen.
Skal jeg kalde dig læge nu?
Ikke før jeg har skrevet min afhandling. Hvis jeg skriver den.
-Hvorfor ikke? -Nej, jeg gør det.
Godt, men...
Jeg er så dum. Jeg havde tænkt mig at lave mad.
-Det gør ikke noget. -Jeg er ked af det.
Kirsten... Det er okay.
For at være helt ærlig... var det ikke middagen, der trak.
Jeg har savnet dig.
-Så, hej. -Hej.
Jeg tror, det er forbudt at være oppe så tidligt.
Fandens!
Godmorgen.
Den dumme hårtørrer... Den strejker hele tiden.
Det er nok en kortslutning. Kom tilbage i sengen.
Det kan jeg ikke.
-Halløj? Hvad foregår der? -Ingenting.
Så tag det lidt roligt.
Hvor er mine nøgler?
-Hvad er der, Kirsten? -Min dag er bare startet.
I lige måde, men vi kan starte den sammen.
-Hvad er der? -Jeg er nødt til at gå nu.
Låser du døren bag dig?
-Hej, mrs Remsen. -Sikke en overraskelse!
-Gør det noget, jeg bare dukker op? -Nej, bare du køber noget kunst.
-Måske næste gang. -Hvad sker der?
Jo... Jeg burde nok ikke komme med det her.
-Med hvad? -Jeg taler om kostskolen.
Jeg ved, at du og mr Bishop ikke er særlig gode venner.
Men jeg tror, Kate er bange for at tale med ham selv.
-Ja, han kan være ret frygtindgydende. -Derfor tænkte jeg, du kunne prøve.
Jeg synes ikke, det er en god idé. Det er alt for langt væk.
Ja, jeg blev rasende, da jeg hørte det.
Så hvorfor...? Bliv ikke sur, men hvorfor gør du ingenting?
Hun er en stor pige nu. Hun skal tage sine egne beslutninger.
Hvis det er det, hun virkelig vil, så bør jeg støtte hende.
-Er det hende, der vil det? -Hun sendte alle ansøgningerne.
Hun...
Ja...
Det har du ret i.
Hvorfor er der en apostrof i "Snackwell's"?
-Hvorfor ringer han ikke? -Er de måske lavet af mr Snackwell?
Bill! Jeg har fået en del opkald, hvor folk bare lægger på.
-Har du også fået nogen? -Nej.
-Har du ikke fået et eneste i dag? -Nej.
Jeg tror ikke, telefonen har ringet i dag.
-Hvorfor ringer du ikke? -Hvad med det mystiske?
Han ved, at du er mystisk, så nu er der ingen mystik mere.
-Du går mig på nerverne, Nina. -Godt.
-Okay. Hvad skal jeg gøre? -Ring til ham.
Eller tag hen til ham.
-Han forventer mig ikke. -Netop! Det elsker de.
Kvinder, som de ikke forstår. Kvinder, som er fyldt med...
-Overraskelse! -Hvad laver du her? Du går her ikke.
-Netop. Det forventede du ikke. -Det er for de øvede.
Det er kun for dem, der gik her sidste år.
-Du skal på begynderholdet. -Men der er du ikke.
Hvad så? Træningen begynder nu. Du står i vejen!
-Du burde ikke have talt med hende! -Hvad fanden foregår der?
Jeg tror, at alt går godt, og så skal du rejse!
-Jeg ansøgte, efter at vi slog op. -Du kunne have sagt det bagefter.
-Det handler ikke om dig. -Hvorfor løj du så?
-Jeg ville ikke såre dig. -Virkelig? Hyg dig i Connecticut.
Vent! Glem dig selv lidt, og tænk på, hvad det betyder for mig.
På Hotchkiss kan jeg sove i den samme seng hver nat
og slippe for min fars kritik. Jeg orker det ikke mere.
-Rejser du, fordi han er streng? -Han er ikke streng.
Han er led. Han hader mig. Han hader alt ved mig.
Mit tøj, mine venner... Ingenting er godt nok.
Jeg får kun A'er, men er ikke nummer et. Jeg løber, men spiller ikke tennis.
Det er aldrig nok, og jeg kan ikke klare det mere.
Hvorfor kan du ikke flytte hjem til din mor?
-De har fælles forældremyndighed. -Så få det ophævet.
Det kan jeg ikke.
Det er min far, Bailey.
Desuden er Hotchkiss en god skole. Vi skal til Paris i januar.
Sejt... Paris.
-Hej. -Hej, hvad så?
-Det er perfekt vejr til en skovtur. -Det passer ikke så godt...
Vi har kylling, frugt og kartoffelsalat. Der er også lys, hvis det er nødvendigt.
-Tag nogle bukser på, så kører vi. -Nu?
Inden isen smelter. Kom nu, jeg har anstrengt mig.
Nej, jeg kan ikke.
-Har du besøg? -Nej, jeg arbejder bare.
Jeg er virkelig ked af det. Vil du ikke ringe næste gang?
Jo.
Kirsten!
-Jeg har fattet det. -Hvad laver du her, Charlie?
Det er hævn, ikke? Jeg var utro, og nu giver du igen.
-Hvad? -Du straffer mig.
-Det passer altså ikke. -Hvad er det så, der foregår?
-Vi er åbenbart ikke enige. -Om hvad?
Jeg forsøger at få det til at fungere igen.
Så skylder jeg dig en undskyldning.
Det var ikke seriøst. Undskyld, hvis du troede det.
-Er det det hele? -Jeg kan ikke sige andet.
Kan vi ikke glemme det, der skete i går?
Vent lidt.
Hvis det ikke er for at hævne dig, hvad er det så?
Det er bare... sådan.
Det bliver tidligt mørkt, og jeg...
Jeg troede, at hvis der var nogen...
-Halløj? Hvad er der? -Ingenting.
-Sig det nu, Kirsten. -Det er ikke noget.
Det er nok ikke noget, og det er i hvert fald ikke dit problem.
Kom nu. Hvad er det?
Jeg er muligvis lidt syg.
Først var jeg ikke nervøs. Vi kvinder har tit noget.
Men så fik jeg de her smerter, og jeg gik til lægen.
Hun sagde, jeg havde en knude.
En knude? Hvorhenne?
Det var min gynækolog. Det er ikke i halsen.
Hun sender mig til andre læger, så det bliver en hyggelig jul.
Det kan være mange ting, men det er måske noget stort.
-Det gider du ikke at høre. -Jo, selvfølgelig.
Noget stort... Er det større end en brødkasse?
-Prøver du at være sjov? -Nej. Undskyld.
Hvorfor sagde du ikke noget i går?
Jeg ville ikke have, du så på mig, som du ser på mig nu.
-Du burde tage hjem. -Okay.
Er du sikker? Vil du ikke have, at jeg bliver?
Nej. Jeg er træt. Jeg tager et bad og går i seng.
-Skal jeg virkelig ikke blive? -Nej, jeg falder bare i søvn.
Okay.
Han var så sød mod mig. Han holdt min hånd under bordet.
Han forsøgte ikke at røre mig. Han holdt kun min hånd.
Der var måske en anden kvinde der, eller også er det noget andet.
-Det var en kvinde. -Det ved du ikke.
Jo, han så virkelig beklemt ud.
Jeg føler mig dum.
Hør her... Det er måske det bedste.
Hvordan det?
Det gik måske ikke. Han er meget ældre.
Hvad så? Anna Nicole Smiths mand kan være hendes farfar.
Jeg var ved at blive forelsket i ham.
-I var på en enkelt date. -Det var suverænt.
Du talte ikke om forelskelse, før du tog ham på sengen.
Folk er altid mere spændende, når man tror, de er optaget.
Ved du hvad? Det er måske forklaringen. Han prøver at gøre dig jaloux.
-Sådan her? -Du er min fyr og ikke min far.
-Det her føles altså lidt mærkeligt. -Vær nu sød, Will.
Du er en værre en.
-Hej, Claudia. -Hej, Artie.
-Hvad vil du have, skat? -Hun kan lide Rocky Road.
Det var før i tiden. Nu foretrækker jeg noget mere modent.
Moden? Hvad så med cappuccinosmag?
Cappuccino? Netop! Han kender mig virkelig godt.
Ja, det gør jeg.
-Vi burde holde op med at øve sammen. -Hvad mener du?
Du er ikke lige så sjov mere. Jeg vil hellere øve alene.
Var det også en del af planen?
Jeg håber ikke, det gør noget, jeg kom forbi.
-Morgan! -Hej.
-Jeg har vist ikke dit navn... -Charlie. Charlie, det er Morgan.
-Goddag. -Hvor er Bill? Owen skal i bad.
-Jeg gør det. -Det er hans job.
-Sagde du ikke, du var barnepige? -Jo, jeg passer de andre.
-Har han flere? Han ser ung ud. -Han er en af sønnerne.
-Bor han stadig hjemme? -Han er på besøg.
Hvis mr Curran ringer, så sig, jeg er tilbage ved titiden.
Han kommer tit på besøg.
Jeg er kommet på grund af i går. Det var ikke det, du tror.
-Lad være med at lyve for mig. -Det gør jeg ikke.
Okay. Hvad hedder hun?
-Carrie. Carrie Latham. -Åh, Gud. Er du gift?
Hun er to år. Det er min datter.
-Hvad så med moren? -Vi har aldrig været særlig tætte.
Det er ikke ligesom Dan Quayle, men det fungerer.
Jeg havde tænkt mig at sige det, men folk reagerer forskelligt.
Jeg var bare bange for, du ikke ville se mig mere.
-Ja, det er en overraskelse. -Jeg skulle have sagt det.
Jeg sagde det ikke i starten, og så gik jeg i panik.
-Det var dumt, og derfor er jeg her. -Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Jeg forstår godt, hvis det er for meget, men nu har jeg i hvert fald sagt det.
-Jeg vil have autofokus. -Det skal du helt klart.
-Uskarpe billeder fra Paris er... -Og en selvudløser til weekenden.
-Vi har ingen billeder af os. -Ja, apropos...
-Jeg vil have billeder af dig. -Jeg mente weekenden.
-Jeg tror ikke, at jeg kan. -Hvad?
Jeg har alt for mange lektier.
Det her er vores sidste chance.
Ja, men jeg har dumpekarakter i kemi, og socialmyndighederne er efter os.
-Kan de andre ikke hjælpe dig? -Du skal ikke arrangere mit liv.
-Jeg kan altså bare ikke. -Det var bare et forslag.
Du skal ikke give mig ordrer. Det gør du altid.
-Det gør jeg ikke. -Jo.
Du behandler mig som et barn.
Du retter altid på min skjorte. Jeg kan klare mig alene.
-Du forsøger at ødelægge det. -Det er ikke mig, der skal rejse væk.
Jeg ødelægger ikke den tid, vi har tilbage.
Tror du, det bliver nemmere, hvis vi er sure på hinanden?
Han sagde, det ikke ville gøre ondt.
-Hvad kaldes det igen? -Laparoskopi.
Hedder det laparoskopi, fordi de skal lappe dig?
Jeg ved det ikke.
Jeg burde gå i byen, inden jeg får dårlige nyheder.
-Men jeg er træt. -Vi kan tage på den nye bar.
Jeg sagde jo lige, jeg var træt. Hører du overhovedet efter?
-Hvad? -Glem det, Charlie.
-Undskyld. -Glem det.
Nej. Jeg er virkelig ked af det.
-Hvad? -Det er det sidste, jeg har i tankerne.
Okay. Undskyld.
Hør her...
Det var en fejl at opsøge dig.
-Hvorfor? -Du giver mig ikke det, jeg har brug for.
-Hvad har du brug for? -En, der kan huske indgrebet.
En, som ikke tænker på sex, når mit liv er ved at forandre sig.
Jeg har brug for en, der kan tage sig af mig. En ven.
-Jeg kan være din ven. -Venskab er ikke vores stærke side.
Det gør dig ikke til en dårlig person. Men jeg har mange omkring mig.
Jeg ringede til min familie, og min søster kommer.
Du behøver ikke at bekymre dig. Du skal ikke føle skyld. Du er fri.
-Hvad er der sket? -Nogen har punkteret mit dæk.
Men møtrikkerne sad fast, så det tog en evighed.
-Skal jeg hjælpe? Lad nu være. -Jeg vil ikke tale om det nu.
Lad os nu tage på weekend. Det er sidste chance, inden jeg rejser.
-Du kan ikke altid få din vilje. -Det ved jeg.
-Vi gør altid det, som du vil. -Nej.
Jo, og det har ofte været okay, selvom vi ville forskellige ting.
Men jeg fik ikke min vilje.
Godt, så.
-Hvad mener du? -Du har ret. Det er rigtigt.
Du skal også have din vilje.
Hvad taler du om?
Jeg synes, vi skal tage på weekend, så vi kan være rigtigt sammen.
Som du vil.
Mener du... sådan rigtigt sammen?
-Helt sammen? -Ja.
Jeg har lyst til det, før jeg rejser.
-Halløj. -Hej.
-Er der noget galt? -Nej, jeg har bare et spørgsmål.
Sig frem.
Det er noget ret personligt, så hvis du ikke vil svare...
Så svarer jeg ikke.
Godt, her kommer det. Jeg tænkte på...
Når man er sammen med en pige, er der så kun én måde at gøre det på?
Mener du...?
Ikke rigtigt, nej.
Jeg mener...
Man skal bare... køre på.
Det kommer altså bare?
Ved man bare, hvad man skal gøre i situationen?
Man skal hele tiden være sikker på, at hun også har lyst til det.
Ja, selvfølgelig.
-Hvordan ved man det? -Det kan man mærke. Du ved...
Hvis ikke, så må man prøve noget andet.
Okay.
-Tak. -Bay...
Sex... Det er den nemmeste del.
Det går af sig selv. Det er resten, der er svært.
Jeg gav ham måske et forkert nummer.
Ja.
Nej. Det er det rigtige.
Okay. Hej, mrs Bowman.
-Hvad handlede det om? -Artie.
Han vil ikke være venner mere.
Jeg fik ham til at tro, jeg var kæreste med Will.
Ingenting virkede. Jeg spillede mystisk, men han blev sur.
Han blev sur, da jeg overraskede ham. Han blev sur uanset hvad.
Det er da klart. Man skal ikke lege med folk, man holder af, Claudia.
Hvad så med dig og den der fyr? Ham, som er for gammel til dig.
Du lader, som om du går på college og kører bil.
Hvis du kan, så kan jeg vel også.
Åh, Gud. Vi er nødt til at tale sammen.
Lad mig forklare det, inden du siger noget.
-Åh, er det dig. -Hør nu her...
Undskyld min underlige opførsel.
Jeg dukkede op til karate, og den der fyr...
-Han er faktisk ikke min kæreste. -Virkelig? Er han ikke?
-Jeg ville bare gøre dig jaloux. -Hvorfor?
Da du begyndte til karate, sås vi ikke mere.
Jeg ville bare have din opmærksomhed.
-Så du gerne ville se mig igen. -Hvorfor sagde du det ikke?
Okay... Jeg vil gerne se dig mere.
Okay. Fint.
-Har du...? -Ja.
-Er du sikker på det her? -Ja, fortsæt bare.
-Du har egentlig ikke lyst, vel? -Det er okay. Gør det bare.
-Hvad? Kate... -Ja?
-Jeg vil ikke tvinge dig til noget. -Jeg sagde jo, jeg ville.
Hvorfor? Hvorfor gør du det?
Fordi jeg skal rejse væk, og du skal ikke køre mig i skole mere.
Du vil ikke ringe til mig hver aften mere.
Vi kommer ikke til at ses mere.
Du glemmer mig måske.
Men hvis vi gør det her, så glemmer du mig måske ikke.
Det kan holde os sammen.
-Åh, Gud. Kate... -Hvad er der?
-Det er ikke en god grund. -Er du sur?
Nej.
Undskyld.
Jeg ved ikke, hvad der vil ske med os.
Men du skal være væk i meget lang tid.
Jeg forestiller mig, at Hotchkiss er et sted fyldt med
flotte, veltrænede og kloge fyre, som bliver vilde med dig.
Og du vil give mig noget vigtigt bare for at holde på mig.
Det giver ingen mening.
En dag møder du en fyr, som du vil leve med resten af livet.
Du vil gerne se på ham og sige, at han er den eneste.
Det bliver måske dig.
Ja, måske.
Hej!
-Den er til Carrie. -Er alt så i orden?
Ja, det er helt i orden.
Kan vi tale lidt sammen?
-Jeg vil gerne fortælle dig noget. -Ja.
-Mr Latham... -Jeg må ordne det her først.
-Ja. -Hvad sagde du?
Alt ser ud til at være i orden. Jeg mangler kun at se legitimation.
Det er også i orden. Dørvagten har styr på det.
Alligevel. Vi kunne starte med dem, der står ved baren.
Hvad vil du? Jeg lå i sengen.
Du kan bare gå i seng igen. Jeg mener det. Kom nu.
-Charlie. -Hør her...
Det er fredag aften, og jeg var i supermarkedet.
Jeg havde en lang liste med ting, jeg skulle ordne.
Jeg havde ondt af mig selv, men pludselig så jeg...
-En hårtørrer. -Din er i stykker.
Da jeg satte mig ind i bilen, kom jeg i tanke om din tandbørste.
-Den er temmelig slidt. -Så du købte en ny.
Den er grøn. Det passer til væggene.
Og tunfisk, fordi du elsker det, og fordi det holder længe.
-Kan du ikke lide mine gaver? -Jo, men hvad foregår der?
Jo... Det er interessant.
Jeg var ikke helt sikker selv.
Men så indså jeg... at jeg elsker dig.
Jeg er nødt til at være her for dig og tage mig af dig.
Når man elsker nogen, skal man sørge for dem.
Man har ikke noget valg. Det er skørt...
Det er en kræft, der førte mig hertil med en dum dåse tunfisk.
Jeg elsker dig, Kirsten.
-Jeg... -Det har intet med sex at gøre.
Du sagde, du havde brug for en ven.
Det er mig.
Jeg er din ven.
Du er bange, og jeg vil have, du skal få det bedre.
Uanset hvad der sker.
Det er ikke kræft. Jeg skal ikke dø.
Jeg har talt med lægen.
Men der er noget.
Det er en misdannelse af mine æggeledere.
Er det slemt? Er det farligt? Hvad indebærer det?
Jeg kan ikke få børn.
-Og det vil du gerne. -Ja, det vil jeg.
-Du er altså ked af det. -Ja, det er jeg.
Jeg er her. Jeg går ikke.
Tekster: Rikke Schultz
Subtitles downloaded with "Netflix subtitle downloader" UserScript by Tithen-Firion.